Мария Илиева
До зазоряване

chitanka.info

Ще попия с мека кърпа

мокрото ти чело,

приседнала до тебе на леглото.

Ръката ти, трепереща

във моята, ще задържа…

Ще се моля —

огъня, изгарящ те да стихне,

над лекия ти сън ще бдя,

и нека е спокоен!

А на сутринта…

събрала в шепите си

топлина от слънцето,

на тебе ще я подаря.

И слънчев лъч от розовото утро

ще те милва,

небесносиня длан ще те погали

Ще целуне свежест

трепкащите клепки…

Отвара от вълшебно биле лековито

любовта ми ще ти поднесе…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.